Prosjektoppgave+Ferdig

=Innledning= Digitaliseringen av samfunnet krever stadig mer kompetanse for å kunne utføre hverdagslige gjøremål som å betale regninger, sjekke saldo, tegne forsikringer og velge strømleverandør. Fra å effektivisere arbeidsprosesser, går bruken av digital teknologi og nettverk i retning av å bli møtesteder for sosial samhandling. I litteraturen kalles dette sosiale medier. Bruken av sosiale medier har eksplodert på kort tid. Den ledende aktøren er [|Facebook]som fra sin oppstart i 2004 har etablert et nettsamfunn med over 600 millioner aktive brukere. Denne utviklingen skaper et økende behov for kompetanse for å kunne delta på en hensiktsmessig måte. Mangelfull forståelse i bruken av sosiale medier kan få store individuelle konsekvenser. I mediene dukker det stadig opp lignende episoder som varaordfører i Aure kommune i Møre og Romsdal, som ytret følgende kommentar på sin facebookside om Stella Mwangi etter at det ble bestemt at hun skulle representere Norge i den internasjonale finalen i Melodi Grand Prix (NRK Møre og Romsdal): //«Ska kvæss mæ et spyd å handel bongotrommå t dusseldorf! Muli æ ræse te afrika å sjer d derifrå! Her ska det etast gnu!!!! Ska ta me mæ næste års innslag oppatt tænkt æ...»// //"Gi mæ sama, isbjørna og moskusa! Æ syns d e d vi skal sæll, å itj at vi har åpne asylmottak!!!!".// For offentlige personer som lever av sine medborgeres tillit, er det åpenbart at slike episoder har vidtrekkende konsekvenser. Mangelfull kompetanse gir seg ikke bare utslag i uheldige episoder som blåses opp i media, men skaper også sosiale skiller mellom de som evner å delta og de som ikke er deltagere. Blant ungdom er tendensen at kommunikasjonen flyter over fra ringing og [|sms]til sosiale medier. Er du ikke en deltager kan du lett bli ekskludert og isolert. For de fleste står ikke valget mellom å være en deltager eller ikke, men på hvilken måte man skal delta. Denne oppgaven andresserer, gjennom begrepene //digital kompetanse// og //social medie literacy,// hvilken kompetanse som er nødvendig for å kunne leve som en fullverdig digital medborger på en hensiktsmessig måte. Vi søker å besvare følgende problemstillinger: =Problemstillinger= Hva legger Rheingold i begrepet "Social media literacy"? Hvordan er sammenhengen mellom Rheingold sitt begrep "Social media literacy" og begrepet //Digital kompetanse//? Hvordan opplever vi vår egen kompetanse knyttet til "Social media literacy"? Hvordan kan vi utvikle egen kompetanse knyttet til "Social media literacy"?

=Avgrensing og metode= For å løse oppgaven baserer vi oss på et litteraturstudie. Gjennom å sammenfatte og drøfte andre aktørers forskning og syn på tematikken, ønsker vi å danne et nyansert bilde av terminologiene digital kompetanse og social media literacy. Oppgaven er avgrenset til kun bruken av åpne kilder på internett, hvor kildehenvisninger vil fremkomme gjennom lenker i teksten. Denne metodikken utfordrer oss i å utvise digital kompetanse gjennom å finne fram til relevant og pålitelig informasjon.

=Teori=

Hva er //social media literacy//?
Sosiale medier er et begrep som ikke er entydig definert. Som regle referer man til konkrete tjenester på nettet, som Facebook, Twitter, LinkedIn, ResearchGate, Youtube, MySpace, wikier, blogging, vlogging og crowdsourcing i forklaringen av hva soiale medier er. Wikipedia definerer sosiale mediersom: //Medier som ved hjelp av Internett eller webbasert teknologi, åpner for interaksjon mellom to eller flere mennesker//. Etter som det meste av aktiviteten som foregår på internett er en eller annen form for interaksjon mellom mennesker, synes denne definisjonen lite spesifikk. En mer spesifikk definisjon finner vi hos [|Terje Wold]basert på Brian Solis: //Sosiale medier er en fellesbetegnelse på ulike tjenester på nettet som legger til rette for interaksjon mellom brukerer som selv produserer innholdet.// Denne definisjoner peker på at det er hvordan tjenesten brukes som definerer hva sosiale medier er. Sosiale medier er tjenester hvor brukeren er en aktiv deltager og ikke passiv mottaker. Distribusjonen går fra krigkasting til konversasjon og dialog mellom mange.

[|Howard Rheingold] har kalt kompetansen som er nødvendig for å mestre disse sosiale mediene for social media literacy. Den digitale utvilkingen de siste 20 årene har gjort at 2 milliarder mennesker har datamaskiner, og nesten 4 miliarder har mobiltelefon. Dette betyr at teknologi og tilgang til internett og sosiale medier ikke lenger er begrenset av teknologisk tilgang. I dag ligger utfordringen i hvilken kompetanse en person har til å bruke denne teknologien til noe positiv og hensiktsmessig i sine liv. I følge Rheingold antar vi i for stor grad at personer, etter som de eier teknologien, også mestrer bruken. Så er ikke tilfellet, derfor mener Rheingold at vi trenger større fokus på bruken (know how) av sosiale medier - det han kaller social media literacy.

Rheingold fokuserer på fem hovedkomponenter for social media literacies. Disse komponentene må ikke ses isolert, men som komponenter som henger sammen. Målet er ikke å mestre en komponent, men skape en slags digital kultur hvor alle faktorene fungerer i et samspill.
 * 1) **Oppmerksomhet (attention):** Oppmerksomhet er hovedkomponenten som binder alle fem sammen. Oppmerksomhet handler om individets evne til å bevisst bruke sin oppmerksomhet. Man skiller mellom rettet oppmerksomhet (focused attention) og multitasking. Begge oppmerksomhetsformene er viktig evner i menneskets utvikling og læring. Noen ganger trenger man å multitaske for å holde oppmerksomheten på helheten, som når man kjører bil eller lager mat og passer unger på samme tid. Andre ganger har man behov for å stenge ut alt støy og fokusere på en oppgave, som når man skal skrive en prosjektoppgave om social media literacy. Internett og sosiale medier kan utfordre vår evne til å oppretholde rettet oppmerksomhet mot en oppgave, da vi til stadighet kan bli avbrutt av andres ønske om oppmerksomhet. Bruken av internett og sosiale medier fører ofte til multitasking, fordi avbrytelser ifm nye mails, twittermedling, annonser osv dukker opp i vårt synsfelt og utfordrer vår oppmerksomhet. Rheingolds poeng er i hvor stor grad vi er bevisst det som skjer, og bruker vår oppmerksomhet hensiktsmessig i forhold til våre mål eller det vi har satt oss for å gjøre.
 * 2) **Deltagelse (Participation):** Omkring 2 milliarder mennesker bruker internett. Teknologien som finnes i dag gir oss store muligheter til sosial deltagelse. De digitalt innfødte, den generasjonen som vokser opp nå, har tilgang til enorme mengder informasjon og muligheten til å publisere sine egne meninger gjenom eks blogger, wikis, youtube osv. Men dette betyr ikke at alle former for deltakelse er hensiktsmessig for alle deltakere eller samfunnet de opererer i. Gjennom utdannet bruk kan denne muligheten være med på aktivt å påvirke og forme det samfunnet vi lever i. Kompetanse om deltakelse vil si å vite hvordan en kommmuniserer med andre på en produktiv måte.
 * 3) **Samarbeid (Collaboration):** Ved å benytte seg av teknologien, oppmerksomhet og deltagelse har mennesker mulighet til å arbeide sammen på en måte som tidligere ville vært for vanskelig og altfor dyrt å gjøre før vi fikk sosiale medier. Å gjøre ting sammen gir mer makt. Da Stormberg lanserte, kun gjennom sosiale medier, at hele [|dagsomsetning skulle gå til Haiti], resulterte det i doblet omsetning! Summen av en god sak, et godt produkt og ingen kostnader for å nå ut til folket, ga en stor sum til et meget godt formål. I den siste tiden har vi også vært vitne til hvordan sosiale medier har spilt en avgjørende rolle i opprøret om regimet i Egypt.
 * 4) **Nettverksforståelse (Network awareness):** I industri- og informasjonssamfunnet var våre muligheter for å jobbe i store nettverk begrenset. Organiseringen av aktiviter foregikk i stor grad som hierarkier. I dag har internett skapt en enorm utvidelse av antallet og variasjonen i mennesker vi kan omgås i forhold til tidligere. Nettet bringer hele verden inn i vår egen stue, og skaper dermed et behov for å kontrollere og bestemme hvem en ønker å slippe inn i sin "attention sphere".
 * 5) **Kildekritikk (Critical consuption):** Kildekritikk handler om å ha et kritisk blikk på informasjonen som ligger på nettet. Sosiale medier gir alle mennesker en mulighet til direkte distribusjon av informasjon, og dermed liten eller ingen kontrollfunksjon av innholdets kvalitet. Det er ingen garanti at det en finner på nett er fakta, og en må kritisk vurdere den informasjonen som presenteres. Vi må vite hvordan vi søker og vi må vurdere det vi finner med tanke på om det er riktig. Kildekritikken tar oss tilbake til oppmerksomhet som i en sirkel. Hvordan vi skal takle all den overveldende informasjonene vi mottar på nettet tar oss tilbake til hva er det vi ønsker å bruke vår oppmerksomhet. I følge Rheingold må en lære seg å være forsiktig med hvor oppmerksomheten benyttes på nett dersom en skal bli en kritisk bruker av digitale media. Bruk av sosiale medier krever kunnskap om hvem du henvender deg til og hvordan din deltakelse blir mottatt. Det viktigste ifølge Rheingold er å være i stand til å sette alle disse kompontene sammen i sin deltakelse i den digitale kulturen.

Hva er digital kompetanse (//digital literacy)//?
Digital kompetanse (digital literacy) er i stor grad definert som den kunnskap, ferdigheter og holdninger man trenger for å benytte digitale medier for å tilegne seg kunnskap ([|Wikipedia]). På tross av at det finnes andre begreper som overlapper inn i begepet digital kompetanse, som for eksempel computer literacy, IKT kompetanse og e-literacy, så synes det å være stor grad av likhet i kildene som benytter begrepet //digital kompetanse//. Opphavet til denne oppgavens forståelse av begrepet digital kompetanse kan [|spores]til Paul Glister,som publiserte boken "Digital Literacy" i 1997. [|Glisters]utgangspunkt er hvordan digital teknologi kan bidra positivt til vårt samfunn, forbeholdt at vi erverer oss den kunnskapen, de ferdighetene og holdningen som trengs for å lokalisere, evaluere og integrere informasjon fra flere kilder i digitale nettverk, og samhandle med andre personer gjennom e-mail og chat. Gilberts definisjon ble adoptert av blant annet UNESCO i 2003. I Utdannings- og Forskningsdepartementets [|Program for Digital Kompetanse]defineres digital kompetanse som den kompetansen som bygger bro mellom ferdigheter som å lese, skrive og regne, og den kompetansen som kreves for å ta i bruk nye digitale verktøy og medier på en kreativ og kritisk måte. Denne definisjonen må sies å være nok så generell, og beskriver i liten grad hvilken kompetanse (kunnskap, ferdigheter og holdninger) det er som trengs for å benytte digitale verktøy på en kreativ og kritisk måte. En mer utdypende definisjoner finner vi hos Rolf K. Baltzersen (2009),som deler begrepet digital kompetanse inn i seks komponenter: Grunnleggende digitale ferdigheter, digital navigering, vurdering, bearbeiding, og samarbeidskompetanse, og digital dannelse. Grunnleggende digitale ferdigheter henviser til det å forstå og bruke egne programvarer. Digital navigering, vurdering og bearbeidingskompetanse vil si evnen til å søke frem til relevant informasjon, vurderer kildens troverdighet og evne å benytte og videreutvikle alle rede eksisterende informasjon på nettet. Digital samarbeidsevne og dannelse peker mot en persons relasjonelle egenskaper i digital kommunikasjon. Dette inkluderer holdninger og forståelse av samspillsregler for å kunne delta i sosiale "rom" på en hensiktsmessig måte. Professor Bawden konkluderer i sin [|artikkel]at blant forfattere på digital kompetanse, så kan hovedtrekkene i en definisjon oppsummeres i følgende punkter:
 * 1) **Grunnleggende IKT kompetanse**: På samme måte som lesekyndighet er nødvendig i en verden hvor kunnskap overføres med skriftspråk, så er basale kunnskaper knyttet til bruken av digitale teknologier en nødvedighet for å få tilgang til den digitale verdenen. Tilgang til tekologien og kunnskap til å bruke programvaren er grunnleggende forutsetninger som man etterhvert har tatt for gitt at alle har.
 * 2) **Informasjonskompetanse** er en grunnleggende forståelse av informasjonsflyten i den digitale verden. Tidlligere fulgte publiseringen en velorganisert rekkefølge fra forskning til manus, til publisering gjennom magasin og bøker til biblioteker og bokhandlere. I den digitale verden foregår informasjonsflyten mindre strukturert fordi alle har direkte tilgang til å publisere. Dette har vært svært synlig i opprøret mot Mubarak i Egypt hvor informasjonen i stor grad har kommet direkte fra demonstrantene gjennom sosiale medier, fremfor journalister og tv-reportere i store mediehus.
 * 3) **Hovedkompetanser** er en sekkebetegnelse for ferdigheter knyttet til å lese, skape, publisere, søke og evaluere digital informasjon.
 * 4) **Holdninger** som trengs for å omfavne og nyttegjøre seg av de endringer som følger med den digitalteknologiske utvikling. I det digitale samfunnet må det være like selvsagt å kunne finne frem til relevant kunnskap på internett, som det er å finne frem til riktig bok i et bibliotek. Disse holdningene knytter seg til en forståelse av utviklingen som skjer, se mulighetene, og en vilje til å erverve seg de ferdighetene som trengs for å utnytte digital teknologi hensiktsmessig.

//Hvordan forholder begrepene til hverandre?//
Det kan synes som det er en god del overlapping mellom begrepene digital kompetanse og social media literacy. Begge begrepene omhandler bruken av digital teknologi i samhandling og kunnskapsutvikling. Begrepet digital kompetanse uttrykker dog en mer generell kompetanse rettet mot all type bruk av IKT, mens begrepet social media literacy retter seg inn mot bruken av sosiale medier innen for den digitale teknologien. Dette understrekes blant annet ved at grunnleggende IKT kompetanse i større grad er tatt for gitt innenfor social media literacy, mens det innen digital kompetanse er det første punktet i definisjonen. I all hovedsak er det dog store likhetstrekk mellom innholdet i begrepene. Begge vektlegger behovet for en større forståelse av informasjonsflyt og nettverksforståelse ved bruken av internett, et kritisk blikk ift informasjonens opphav (kildekritikk), og en bevisstgjøring av at internett er et offentlig rom med samhandlingsmuligheter, hvor holdninger er en sentral faktor for å kunne nyttegjøre seg av disse mulighetene på en hensiktsmessig måte. Skillelinjene i begrepene synes å ligge på hva som skal defineres som //digitale medier// og hva som er //sosiale medier//. Som tidligere nevnt i oppgaven, så finnes det ikke en entydig definisjon av sosiale medier, men at sosiale medier peker på digitale tjenester hvor deltagerne er aktive i samhandlingsprosesser.[| Digitale medier]synes å omfavne hele aspektet fra digital hardware til software. Siden begge begrepene favner over samme områder, er det forståelig at definisjonen flyter inn i hverandre. Hvis vi ser på utviklingen av internett-tjenester de siste årene, så synes det som om at sosiale medier i større grad inkluderes i tradisjonelle kringkastingstjenester. VG - nett er ikke lengre en samling nyhetsartikler, men inkluderer muligheten for alle til å kommentere artikkelen, det inkluderes chat med journalister som er ute i felten, og brukere oppfordres til å sende inn bilder og videoklipp fra mulige nyhetsscener. Sosiale medier farger i økende grad alle type tjenster på nettet, som betyr at man ikke kan snakke om digital kompetanse uten å adressere social media literacy. For oss synes det som om likheten mellom begrepene er langt større enn forskjellene, hvis man i hele tatt kan snakke om en forskjell. Vår oppfatninger at begge begrepene kan legges til grunn for å gi retning til kunnskap, ferdigheter og holdninger som er sentrale for å bruke digitale teknologier på en hensiktsmessig måte.

=﻿Egenvurdering av social media literacy= I dette avsnittet presenterer vi vår egenvurdering av social media literacy. Vi drøfter dem i Rheingolds fem hovedpunkter innenfor begrepet; **oppmerksomhet, deltagelse, samarbeid, nettverksforståelse og kildekritikk**. Den generelle trenden er at vi som gruppe er nok så like i vår egenvurdering av social media literacy.

Trenden i vår gruppe er at vår oppmerksomhet i bruken av sosiale medier varierer med hvilken intensjonen vi har når vi setter oss foran pc'en. Vår bruk kan kategoriseres i tre grupper: målrettet informasjonssøken, forlystelse/tidsfordriv, administrasjon. Når vi driver målrette informasjonssøken er vi konkret på jakt etter spesifikk informasjon. I de sammenhengene bruker vi fokusert oppmerksomhet inn mot oppgaven vi jobber med. Det vi opplever utfordrende i slike sammenhenger er at informasjonsmengden er enorm, og at det er tidkrevende å finne frem til riktig og kvalitetsmessig god informasjon. I tiden det tar å finne informasjon, opplever vi at vår fokuserte oppmerksomhet utfordres av sosiale medier som konkurrerer om vår oppmerksomhet. Vi blir avsporet av oppdukkende e-poster, spennende tema som dukker opp på skjermen, twittermeldinger osv. Dette kan lett føre til at vi gradvis endrer oppmerksomheten mot multi-tasking. Noen ganger kan slike avsporinger føre til at vi "glemmer" oppgaven vi startet å arbeide med, og at vi blir mindre effektive i vårt arbeid. I den senere tiden har vi blitt mer bevisst bruken av tjenester som Delicious og Evernote, som gjøre det mulig å merke nye interessante oppgaver og ta de opp på et senere tidespunkt. Vår andre form for bruk av sosiale medier kaller vi forlystelse/tidsfordriv. I denne aktiviteten er selve intensjon å lete etter noe som er interessant i øyeblikket. Så ledes tjener multi-tasking og sosiale medier oppgaven. Nye tema og avsporinger kan være kilden til noe interessant og spennende, og vi lar oss drive med i den retningen responsen fra mediene gir oss. Administrasjonsarbeid definerer vi som kjente arbeidsoppgaver som krever moderat grad av oppmerksomhet. Det være seg korrespondanse, planlegging og forberedelsesarbeid, bestillinger osv. I dette arbeidet opplever vi at multitasking fungerer godt, fordi konsentrasjonskravet i oppgaven ikke er så stor at det å hoppe mellom oppgaver reduserer kvaliteten på resultatet. I denne sammenhengen opplever vi at det kan være effektivt å multitaske, fordi man kan parallellkjøre oppgaver fremfor å arbeide sekvensielt.
 * Oppmerksomhet (Attention)**

Som gruppe kan våre deltagelse i sosiale medier beskrives som forsiktig og passiv. Før studiet Teknologiendring og samfunnsutvikling hadde ingen av oss eksempelvis skrevet blogg eller deltatt på twitter. To av oss er facebookmedlemmer, men beskriver oss selv som observatører fremfor brukere av tjenesten. Vi har blitt medlemmer fordi våre venner er der. Vi poster i liten grad innlegg eller legger innsats i utformingen av en egen brukerprofil. Vår generelle deltagelse har vært knyttet til bruken av e-post. E-post har vært benyttet til å opprettholde kontakt med kjente relasjoner, men også for å komme i kontakt med nye mennesker. Vi opplever at denne typen sosiale medier reduserer terskelen for å ta kontakt med ukjent, eksempelvis eksperthjelp i andre land på temaer som opptar oss. Vår deltagelse knytter seg både til vår kunnskap og holdninger. Vi er nok alle sammen forsiktige av natur i å dele privat av oss selv i et offentlig rom som internett er. Ny kunnskap i forhold til hvilken nytte og fordeler deltagelse i sosiale medier kan gi, beveger oss i retningen av en mer positiv holdning. Vi har erfart at gjennom sosiale medier kan man lettere få tilgang til informasjon som er relevant for vårt interessefelt. Og denne typen informasjon når oss langt hurtigere gjennom sosiale medier enn andre kanaler. I tillegg har vi fått mer erfaringer med hvordan informasjon kan spres på en effektiv måte, eksempelvis deling av bilder med gjestene i Kristian sitt bryllup.
 * Deltagelse (Participation)**

Vi har variert bakgrunn med samarbeid ved bruken av sosiale medier. Vi har alle erfaringer med koordinering via e-post, men mindre erfaring med bruken av andre teknologier som skype, twitter, wikis, blogg osv. En av oss har gjennomført planleggingen av sitt bryllup ved bruk av google docs. Fordelen med slike tjenester er at man blir uavhengig av en bestemt PC, minnepinner eller andre hardware. Man kan når som helst, fra hvor som helst og parallelt logge seg på å arbeide. Tjenestene man benytter kan synkroniseres med mobiltelefoner, slik at vi til enhver tid får påminnelse om hvor man er i planprosessen. For andre av oss, er denne prosjektoppgaven første gangen vi samarbeider ved bruken av wiki. Samarbeid ved bruken av sosiale medier skaper, som nevnt ovenfor, frihet ift når og hvor man jobber. Likevel ligger det utfordringer til det å få samarbeidet til å fungere godt. Til dette er vår erfaring at det kreves litt koordinering i begynnelsen av prosjektet ift arbeidsprosessen. Mot slutten av arbeidet med denne oppgaven hadde vi behov for detaljkoordinering. I den forbindelse opprettet vi profiler på Skype, som muliggjorde ansikt-tilansikt koordingering på avtalte tidspunkt.
 * Samarbeid (Collaboration)**

Vi har i variert grad en bevisst forhold til nettverksforsåelse. Alle sammen opplever at nettverk forenkler prosessen med å komme i direkte kontakt med personer av interesse. Vi har erfaringer med at fagpersoner i andre land, gjennom nettverk, kan kontakts direkte. Alternativet til dette er den tradisjonelle hierakriske prosessen som er tidkrevende og byråkratisk. Således opplever vi at nettverk kan effektiviserer våre egne arbeidsprosesser. Ulempene vi erfarer er at i nettverk er filtreringsprosessen dårlig. Med letthet kan man bli overlesset med mail og forespørsler via andre sosiale medier. Ingen av oss har opplevd et uoverkommelig problem med dette, men det understreker behovet for å forstå fordeler og ulemper med nettverksprosesser. Siden vi alle har vært veldig forsiktig i vår bruk av sosiale medier, har vi i liten grad trengt å være kritiske til hvem vi inviterer inn i våre nettverk. Likevel har vi gradvis blitt bevisst at dette kan være nødvendig. Vi har erfaring med at bloggkommentarer ikke alltid er rettet inn mot tema du tar opp, men er skrevet med andre intensjoner. Facebookvenner har forskjellige forventninger til din deltagelse og hva Facebook skal brukes til. Hvis man ikke lever opp til andres forventninger i ditt nettverk, kan kosekvensen være ubehageligheter, isolering og mobbing. Vi har dog ingen erfariger med dette personlig, men ser at dette er et stort problem i yngre aldersgrupper, og derfor understreker betydningen av nettverksbevisshet.
 * Nettverksforståelse (Network awareness)**

Vår prosjektgruppe har som felles en "vær varsom" holdning til det vi finner på nettet. Vi bruker nettet i økende grad til å tilfredsstille vårt behov for informasjon. Wikipedia er en av kildene som brukes mye. Vi opplever at vi utviser kildekritikk i stor grad, fordi vi er veldig bevisst hva vi leter etter når vi driver informasjonsinnhenting fra nettet og har tildels god kunnskap på temaene vi interesserer oss for. Tildels er vi kanskje i overkant kritiske til informasjon på nettet. Blant annet i arbeid innenfor akademia har vi erfaringer med kulturer som er sterkt kritiske til det som finnes på nettet. Likevel er personlige erafringer at utrolig mye litteratur, gjennom artikler, websider, diskusjonsforum og blogger, er av god kvalitet og gratis tilgjengelig på nettet. Utfordringen ligger i tiden det tar å søke seg frem til gode kilder. I det siste har vi blitt mer bevisste på søketeknikker og muligheten for å bruke andre personer med samme interesse sine bokmerker gjennom blant annet Delicious. Vi opplever at etter hver som vi blir tryggere på bruken av sosiale medier, så øker vår bruk av disse tjenestene til nyttige formål. Dette betyr at vi også må opprettholde en klar kritisk holdning til det vi leser, men også hva vi deler av informasjon på nettet.
 * Kildekritikk (Critical consumption)**

=Plan for økt social media literacy  ﻿ =

Som gruppe har vi noe forskjellig forkunnskaper om sosiale medier. Vi er i ulik grad kjent med de forskjellige tjenestene som finnes, og vi bruker tjenestene forskjellig.

Selv om vi har forskjellig utgangspunkt, ser vi fra egenvurderingene at vi har mange likheter i vår bruk av sosiale medier. Ut fra disse likhetene kan vi trekke fram noen områder vi har felles behov for økt kompetanse.

Det første likhetstrekket er knyttet til kompetansen oppmerksomhet. Vi beskriver alle at vi lar oss distrahere av sosiale medier. Når vi arbeider med oppgaver som krever at vi bruker digitale medier som verktøy, kan sosiale medier føre til at vi flytter vår oppmerksomhet. Vi lar oss friste til å forfølge lenker, e-poster, twittermeldinger mv. Rheingold ønsker at vi skal være bevisst det som skjer, og bruker vår oppmerksomhet hensiktsmessig i forhold til våre mål eller det vi har satt oss fore å gjøre. En plan for hvordan vi skal bli flinkere er at vi prøve å være bevisst i forhold til å gjenkjenne situasjoner som krever full oppmerksomhet og når vi kan multitaske.

Vårt andre og viktigste forbedringsområde er deltakelse. Vår egenvurdering konkluderer med at vi er forsiktige og passive med hensyn på sosiale medier. Vi beskriver oss selv som observatører mer en som deltakere. Vår deltakelse kan nok forklares med at vi alle er forsiktige av natur. Men også at vi ikke har sett nytten av deltakelse av alle tjenester innen sosiale medier. Vi har også positive erfaringer med at sosiale medier senker terskelen for å ta kontakt med andre, og å dele informasjon med andre. Kompetansen i denne sammenhengen vil, jfr. Rheingold, si å vite hvordan en kommuniserer med andre på en produktiv måte. Denne kompetansen kan nok økes bare ved å være mer tilgjengelig, men også dele kunnskap og informasjon med andre. Jeg tror nok alle i gruppa vil føle at en liten aktivitetsøkning på sosiale medier vil være et stort steg for hver enkelt.

Den tredje kompetansen vi som gruppe trenger å øke er samarbeid. Denne kompetansen følger nok kompetansen om deltakelse. Det vil si at når vi øker graden av deltakelse så ser vi også muligheten for samarbeid. Vi er nok alle ferske med å ta i bruk sosiale medier til samarbeid. Dette kurset har nok åpnet for å se på tjenester vi ikke visste om eller ikke hadde tenkt kunne passe oss. Vi er nok alle positive til mulighetene som finnes og bruke dem i arbeidssammenheng. En plan for økt kompetanse på dette området er å invitere andre til å samarbeide ved hjelp av sosiale medier. Jo flinkere vi blir til å bruke denne muligheten til å tenke utradisjonelt, jo større kompetanse og flere samarbeidsformer vil vi oppdage.

=//﻿Oppsummering//=

=
I denne oppgaven har vi beskrevet Rheingolds fem hovedkomponenter for å mestre sosiale media. Denne kompetansen kaller Rheingold //social media literacy.// De fem komponentene er **oppmerksomhet, deltakelse, samarbeid, nettverksforståelse og kildekritikk.** Disse skal ikke sees på som fem isolerte komponenter, men skal fungere sammen og **oppmerksomhet** er den komponenten som binder de andre sammen.===== Digital literacy kan defineres som den kunnskap, ferdigheter og holdninger man trenger for å benytte digitale medier for å tilegne seg kunnskap.Vi viser til at Professor Bawden konkluderer med at hovedtrekkene i en definisjon kan oppsummeres i følgende kompetanser: **grunnleggende IKT kompetanse, i****nformasjonskompetanse, h****ovedkompetanser og holdninger.** Vi mener at social media literacy begrenses til den delen av den digitale teknologien hvor tjenestene får mange mennesker til å kommunisere. Digital literacy omhandler kompetanse om digital teknologi mer generelt. Vi mener også at begrepene er overlappende. Begge begrepene omhandler bruken av digital teknologi i samhandling og kunnskapsutvikling. Begrepene forholder seg også på den måten at digital literacy sier noe om hvilke kompetanser som er viktige for å mestre digitale medier, mens dette kan sees å være en forkunnskap til social media literacy. I oppgaven har vi delt våre egenvurderinger av "social media literacy" og beskrevet hvordan vi kan videreutvikle vår kompetanse på området.

Vi er tre personer med ulik bakgrunn, ulike jobber og i ulik livssituasjon. Selv om vi har våre ulikheter, så har vi også likheter ved at vi alle bruker digitale medier i innhenting av informasjon og som et verktøy i arbeid og på fritiden. I forhold til Professor Bawdens oppsummerende definisjon av "digital literacy", vil vi nok si at vi er innenfor akseptabelt kompetente.

Egenvurdering av egen kompetanse sett i lys av Rheingolds "social media literacy", kan oppsummeres som lav. Vi er alle tre ferske i bruken av sosiale medier og beskriver oss selv som observatører. Alle tre begrunner lav deltakelse på sosiale medier med blant annet at vi er forsiktige med hva vi ønsker å dele med andre, eller at vi ikke har sett nytten av å være deltakende. En positiv likhet ved alle tre er at vi ser ut til å ha en bevissthet om sosiale medier. Vi er bevisste på hva vi ønsker å dele med andre og bevisst med hensyn på den informasjonen vi finner på sosiale medier.

Vi har laget oss en plan for hvordan vi skal øke vår egen kompetanse på sosiale medier. Denne planen kan brukes kollektivt og individuelt. De kompetanseområdene vi ser som vår største utfordring er oppmerksomhet, deltakelse og samarbeid. Den kompetansen vi i størst grad trenger å forbedre er nok deltakelse.

Vi må nok gi dette kurset og denne prosjektoppgaven æren for at vi nå er godt i gang med å utforske sosiale medier